Právo na odôvodnené rozhodnutie a algoritmizácia rozhodovacích systémov
article 'Právo na odôvodnené rozhodnutie a algoritmizácia rozhodovacích systémov'
Jednou z podstatných náležitostí, nejen soudních, ale v podstatě jakýchkoli veřejnoprávních rozhodnutí je jejich odůvodnění. Takové odůvodnění musí splňovat určité standardy a jejich nenaplnění může vést minimálně k vytvoření prostoru pro napadnutí takovéhoto rozhodnutí, v horším případě k porušení práva na spravedlivý proces. Autor se ve svém článku zabývá otázkou, jaký minimální standard a v jakých rozhodnutích existuje pro odůvodnění a zda je možné jej naplnit i při algoritmickém rozhodování bez zásahu člověka, s ohledem mimo jiné na technickou komplikaci představovanou problémem algoritmické černé skříňky. Autor vychází z nálezu Ústavního soudu sp. zn. II. ÚS 2522/19, respektive rozsudku ESLP ve věci Paradiso a Campinelli proti Itálii - rozsudky na sebe vzájemně navazují a zmiňují automatizované rozhodování jako nepřípustné, což je závěr, který se autor snaží vyvrátit. V neposlední řadě konfrontuje tento závěr s článkem 22 GDPR, respektive primárně s francouzskou a maďarskou právní úpravou, která rozšiřuje právo na vysvětlení (právo pochopitelnosti) subjektu. Odkazy na judikaturu Ústavního soudu: nález Ústavního soudu ze dne 10. 12. 2020, sp. zn. II. ÚS 2522/19; nález Ústavního soudu ze dne 9. 2. 2021, sp. zn. I. ÚS 2449/20; nález Ústavního soudu ze dne 20. 6. 1995, sp. zn. III. ÚS 84/94; nález Ústavního soudu ze dne 17. 8. 2005, sp. zn. I. ÚS 403/03.