Právní status a postmortální ochrana nascitura v České republice
article 'Právní status a postmortální ochrana nascitura v České republice'
Otázkami souvisejícími s počátkem lidského života a jeho statusem v průběhu prenatálního vývoje se již od nepaměti zabývají odborníci nejen z oblasti biologie, filozofie či etiky, ale také právní vědy. V tomto ohledu se diskuze zaměřuje zejména na zodpovězení výchozí otázky, zda je již embryo či plod nositelem práva na život. Nelze však pominout, že každý začátek života má přirozeně také svůj konec. Z toho důvodu je nutné zabývat se tím, zda je nasciturovi poskytována náležitá ochrana za předpokladu, že se nedožije porodu. Přestože nebyla v minulosti věnována této problematice zvýšená pozornost, v ČR ke změně došlo v souvislosti s přijetím novely zákona o pohřebnictví a souvisejících právních předpisů, která se zásadním způsobem dotkla rovněž oblasti nakládání s pozůstatky dítěte, které se nedožilo porodu, včetně jeho postmortální ochrany. Cílem článku je analýza dotčené právní úpravy, a to včetně její komparace s právními předpisy, které poskytují nasciturovi během života odlišnou úroveň právní úpravy ochrany než po smrti. Odkazy na judikaturu ÚS: nález Ústavního soudu ze dne 13. 12. 2007, sp. zn. II. ÚS 2630/07; usnesení Ústavního soudu ze dne 15. 12. 1994, sp. zn. III. ÚS 169/94; usnesení Ústavního soudu ze dne 11. 9. 2008, sp. zn. III. ÚS 1972/08; usnesení Ústavního soudu ze dne 16. 5. 2001, sp. zn. Pl. ÚS 12/01.